Huomenta, Laura.
Pidän miehestä, joka pukeutuu simpukoiden kaivamiseen.
Liikeasioita.
Ja vielä Iomamme aikana.
Annatko minulle anteeksi?
Entä nämä? Eivätkö olekin kauniita? Ajattelin höyryttää nämä alkupaloiksi.
Kerroin Blanchardeille, että menemme heidän tyhmiin juhliinsa.
Olet ahertanut niin kovasti. Soitan ja peruutan.
Ålä.
Voin kaivaa tuoreita huomenna.
Minulla oli sinua ikävä tänä aamuna.
Katso mitä olen tehnyt.
Ei se mitään.
Ehdin vaihtaa vaatteet.
Tuo on sievä mekko.
En ollut ajatellutkaan sitä.
Ajattelitko sitä punaista?
- Mustaa oikeastaan. - Se on selästä avoin. Yöllä voi olla viileää.
- Hei, Martin. Kiva nähdä sinua. - Kiitos.
Hyvä nähdä sinua.
Anteeksi.
Olenko ollut tarpeeksi kauan seurallinen?
Koko kesäksi.
- Onko sinulla nälkä? - Joo.
Tule mukaani.
Eikö nyt ole vähän Iiian aikaista tähän?
Onko täällä kaikki kuten pitäisi?
En tiedä, miten se unohtui.
No, me kaikki unohdamme asioita. Sitä vartenhan muistutetaan.
Kiitos.
Mitä on illalliseksi?
Rosmariinilla maustettua Iammasta persikkakastikkeen kera,
- uusia perunoitaja pikkuherneitä. - Kuulostaa hienolta.
Aioin Ieipoa sitä yrttileipää, josta pidät.
Voin tuskin odottaa.
- Vuokraatko Driscolleilta? - Hei.
Joo.
John Fleishman. Me olemme kai naapureita.
Martin Burney. Asumme tuolla noin.
Se on siis vaimosi, jonka näen aina katselevan ikkunasta.
- Laura. - Olet onnekas mies.
Olen ihaillut taloanne. Se on yksi Cape Codin parhaita.
Kiitos. Oletko Bostonista?
Joo, olen paennut sairaalasta. Olen siellä hermolääkärinä.
Mekin asumme siellä. Olen sijoitusneuvoja.
Upea vene. Veneet ovat intohimoni. En tosin pääse tyydyttämään sitä kovin usein.
Sepä ikävä. En antaisi minkään pitää minua poissa vesiltä.
Vaimoni ei pidä purjehtimisesta. Hän ei osaa uida. Melkein hukkui Iapsena.
Yritän yleensä saada hänet veneeseen kerran kesässä. Se on vaikeaa, mutta yritän.
No, kuule, aion mennä purjehtimaan tänä iltana rannikkoa pitkin.
On täysi kuu,ja sään pitäisi olla upea.
- Ehkä nyt olisi hyvä tilaisuus. - Ehkä.
Anna minun puhua hänelle. Otan sen varovasti puheeksi.
- Selvä. - Kiitos.
Kivannäköinen mies, tuo Iääkäri.
- Lääkäri? - Hän sanoi, että minulla on kaunis talo.
Rannan paras.
Milloin hän tuli tänne sisälle?
Eilenkö, kun olin kaupungissa?
- Martin, en tunne sitä Iääkäriä. - Tietysti tunnet.
Nuori, hyvännäköinen. Varustaa purjevenettään tuolla.
Sanoi, että olet katsellut häntä ikkunasta koko päivän.
Nautitko noin paljon minun nöyryyttämisestäni?
Lopeta!
- Nythän sinä murjotat? - En.
- Kyllä murjotat. - En.
Mökötät ja pilaat illallisemme.
Upean illallisemme.
Haistapa Ieivän tuoksua.
Olen kovin pahoillani. Hymyilisitkö?
Lääkäriystäväsi pyysi meitä purjehtimaan täksi illaksi.
Pikkupurjehdus rannikkoa pitkin. Alle tunti yhteen suuntaan.
Istun sitten aivan vieressäsi, prinsessa. Aivan vieressäsi.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu, mutta emme voi kukistaa pelkojamme pakenemalla niitä.
Tulethan? Minun vuokseni?
Taidan käväistä kaupungissa. Tarvitsetko mitään?
Tulen takaisin.
KAUPUNGIN RANTA-ALUE
Bonjour, madame.
Oletko täällä yksin?
Ne ovat kauniita.
Anteeksi, että riitelimme.
- Ellet pidä siitä, voin... - Ei, pidän. Minä pidän.
Onko nyt Iiian aikaista tähän?
Haluat jotain. Tunnen prinsessani.
Minä odotan.
Rouva Clark soitti kirjastosta.
- Minulle olisi töitä täysipäiväisesti. - Olet sielläjo kolme aamua viikossa,
ja sallin sen, koska tiedän, miten rakastat kirjoja.
Entä meidän kotimme? Etkö rakasta kotiamme yhtä paljon?
Onko ruokasi ollut kertaakaan myöhässä?
Muistan tapauksen vain vähän aikaa sitten, kun se oli myöhässä.
Kaksi päivää.
Se oli puoli vuotta sitten.
Minulla oli vain äitini. En anna itselleni anteeksi, etten tuonut häntä asumaan tänne.
Ålä rääkkää itseäsi.
Kohtelit häntä aina rakastavasti.
Hän kuoli, Martin. Pitihän minun mennä hautajaisiin?
Jos olisit kertonut, olisin vienyt sinut, olisin päässyt jättämään jäähyväiset.
Mutta häivyit selittämättömästi.
Enkä häipynyt.
- Tarvitseeko muistuttaa, että olin huolissani? - Ei.
Muistutit tarpeeksi sinä iltana, kun palasin.
- Ethän vain Iuule, että nautin siitä? - Voi Luoja, en.
Sehän tekisi sinusta hirviön.
Ellen tuntisi sinua paremmin, Iuulisin, että haastat riitaa,
jottet voisi purjehtia tänä iltana.
Tämä on hyödyllinen keskustelu,joka tosin kannattaa käydä vasta purjehduksen jälkeen.
Eikö sinustakin?
Kyllä.
Ajatteletko kuherruskuukauttamme?
Sitä iltaa, jona annoin tuon sinulle? Iltaa, jona opetin sinut tanssimaan?
Ne olivat koko elämäni onnellisimpia päiviä.
Tulemme aina olemaan yhdessä.
Mikään ei voi pitää meitä erossa.
Nyt pitää mennä.
Tulisipa kuu taas esiin.
Kyllä tästä selvitään.
Paskat. Se säätiedotuksista.
Sinähän sanoit, että sää olisi hyvä.
Joo. En tiedä, mistä tämä tulee.
Käännytään takaisin. Valmistautu kaa käännökseen.
Rentoudu, prinsessa. Ei syytä huoleen.
Tuolla on se ensimmäinen poiju. Olemme melkein kotona.
Kiristä etupurjetta! Kelaa se tiukalle!
Martin, yritä vetää etupurje alas!
Pidä kiinni!
Sain sen kiinni!
Jatka kiskomista!
Sain sen.
Pysy matalana, Martin.
- Tartu siihen! - Ota köydestä!
Sain sen!
Tänne! Anna kätesi!
Noin! Pidä kiinni. Sain otteen.
Sain otteen.
- Laura! - Voi Luoja!
- Laura!
Hän ei osaa uida!
Ole varovainen!
- Laura! Laura! - Varovasti, Martin!
Meidän täytyy saada toinen vene, ja helikopteri.
- Kutsu uudestaan radiolla! - Esine havaittu keulavasemmalla!
- Siellä on jotain! Näettekö? - Siellä on jotain!
- Mennään! - Näettekö, mikä se on?
Kokoonnumme kaikki vielä kerran Jumalan armeliaisuuteen ja syleilyyn,
sillä on Iuvattu, että kuka elääja ja uskoo minuun, ei koskaan kuole.
Aamen.
Sinä yönä minä kuolin, ja joku toinen pelastui.
Joku, joka pelkäsi Vettä, mutta oppi uimaan.
Antaa mennä, Lau ra!
Joku, joka tiesi, että joskus tulisi hetki, jolloin hän ei katsoisi.
Joku, joka tiesi, että rikkinäisten Iamppujen suoma pimeys näyttäisi tien.
Hyvää huomenta.
Etkö pidä vihreistä?
Minulla ei ole punaisiajäljellä.
Ota vain. Niitä on paljon.
Oletko vierailemassa?
Åitini on täällä hoitokodissa.
Hän on sokea, ja hänen Vasen puolensa ei Iiiku kunnolla.
Hän sai aivoveritulpan.
Ikävä kuulla.
Asutko idässä?
Olin käymässä vanhan ystävän Iuona.
Hän tarvitsi minua.
Oliko hän sairaana? Eihän se tietenkään minulle kuulu.
Hän jätti aviomiehensä.
Hän oli kamala mies. Hakkasi vaimoaan.
- Eihän! - Se alkoi heti kuherruskuukauden jälkeen.
Aluksi hän oli hurmaava, hellä. Mutta sitten kaikki muuttui.
Hän sanoi, ettäjos vaimo Iähtisi, hän rankaisisi tosissaan.
Hänen rangaistuksensa olivat hirveitä.
Hän ei päästäisi vaimoa pois. Sanoi Iöytävänsä tämän mistä vain.
Eikö vaimo voinut soittaa poliisille?
Soittihan hän. Poliisille,ja Iakimiehellekin.
He sanoivat, että hänet voisi pidättää, saada rajoitusmääräys. Se oli surkeaa.
No, miten hän pääsi Iähtemään?
Hän vaaransi kaiken.
Karkasi.
Aloitti uuden elämän.
Urhea tyttö.
Omasta mielestään hän on pelkuri.
Pelku riko?
Ei sellainen tyttö.
Kauanko olit miehesi kanssa?
Liian kauan.
Kolme vuotta, seitsemän kuukautta,
ja kuusi päivää.
Kiitos omenasta.
TERVETULOA IOWAAN
Hei. Olen Iris Nepper. Kiva, että pääsitte tulemaan.
Talossa on hienoja mahdollisuuksia. Luulen, että pidätte siitä.
- Paljonko vuokra taas olikaan? - 700.
Ja kahden kuukauden takuuvuokra, neiti Walters.
Waters.
700...
- Vuokraan sen. - Hyvä.
Paskat!
Elonkorjuuaika?
Tiedätkö, tässä kaupungissa varastamisesta pidätetään.
Ne olivat pudonneet maahan. Ne ovat pilaantuneitaja kolhiintuneita.
Kolhiintuneita?
No, se ei ole.
Ne kaikki näyttävät aika hyviltä.
Tämä on muuten yksityisalueelle tunkeutumista.
Muutama omena vain piirakkaa varten.
Piirakkaa.
No, mikset sanonut heti?
Ehkä voimme tehdä kaupat. Rakastan piirakkaa.
En tee kauppoja.
Sinulta unohtui nämä.
Sääli jättää ne maahan mätänemään. Ne sopivat tosi hyvin Ieipomiseen.
Kuule, olen pahoillani. En aikonut säikäyttää.
Anteeksi. Tule sisään.
Paskat!
Eli, hei, nimeni on Ben... Woodward.
Näit minut silloin aiemmin.
Nurmikolla.
Tiedän.
Yllätit minut silloin.
Niin taisin.
En tajunnut, ettäjoku oli muuttanut tänne.
Jos olisin tiennyt, olisin harjoitellut.
Esitit aika hyvin.
Niinkö? Piditkö siitä?
Se toi mieleen muiston. Åiti vei minut pikkutyttönä katsomaan sitä musikaalia.
Rakastan sitä musikaalia.
Ohjasin sen viime Iukukaudella. Opetan näyttämötaidetta opistolla.
Kertoisitko minullejotain?
Mikä nimesi on? Mistä olet kotoisin?
- Paljon kysymyksiä. - Vain kaksi.
En halua olla epäkohtelias, mutta on myöhä. Ehkä voimme palata asiaan joskus toiste.
Anteeksi, mutta... En ole vapaana kun vasta huomisiltana.
Teen uunipaistia ruoaksi. Se sopisi hienosti omenapiirakan kanssa.
Varmasti sopisi.
Kuule, älä sano mitään. Katan pöydän kahdelle kello kahdeksaksi.
Jos et ilmesty,
syön uunipaistia koko viikon.
Eihän se mikään isojuttu ole?
El.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Herra Burney? Teille on puhelu.
- Minähän käskin pidättää puhelut. - Tiedän. Mutta hän tunsi Vaimonne.
Yhdistä puhelu.
- Haloo? - Haloo, herra Burney.
Nimeni on Vanessa Shelley.
- Niin? - Toivottavasti en häiritse teitä.
Kuulin juuri Laurasta, ja halusin soittaa ja kertoa, kuinka ikävä meillä on häntä.
Kiitos.
- Mistä tunsitte hänet? - NNKY:stä.
Ei, puhutte varmaan toisesta henkilöstä. Vaimoni ei käynyt NNKY:ssä.
Kävipäs. Uimme siellä maanantai-, keskiviikko- ja perjantaiaamuisin klo 8.
Kuulkaa, tässä on ilmeisesti jokin erehdys.
Vaimoni hukkui. Hän ei osannut uida.
No, aluksi hän ei osannutkaan. Mutta hänestä tuli hyvä uimari.
- Puhutte varmasti eri naisesta. - Sepä outoa.
Herra Burney, Vaimonnehan harrasti Voimistelua?
- Ei, vaimoni ei harrastanut voimistelua. - Kummallista.
Hän kertoi, että hänen kauheat mustelmansa johtuivat siitä.
Herra Burney, en ymmärrä tätä. Anteeksi, jos olen häirinnyt.
Tämä on Vain kovin häm...
LAU RAN OMAT PAPERIT
Paskat.
Paskat!
Paloku nta.
Toivottavasti pidät hyvin kypsästä paistista.
Tule sisään.
- Onko se omenaa? - Mitäpä muuta?
Haluatko jotain? Silmätippoja? Kaasunaamarin?
- En, kiitos. - Entäpä vähän Iisää musiikkia?
- Pidin siitä, mitä kuuntelit. - Ei, tarkoitin klassista. Aterian ajaksi.
Pidän toki klassisesta. Paitsi Berliozista.
Joo. Symphonie Fantastique karmaisee minua.
Todellako? Kiitos vinkistä.
Olen ymmärtänyt, että etsit töitä.
- Mistä sinä siitä kuulit? - Tuota...
Pikkukaupungit ovat kummia paikkoja.
Kaikki tuntevat toisensa.
Ja minä tunnen paljon ihmisiä opistolta.
Voisin kehaista sinua, jos haluat.
Miksi?
Luoja! Mitä vainoharhaisuutta.
Mistä sinä oikein olet? New Yorkista?
Kuule, ei siitä ole vaivaa. Muutamalla suosituskirjeellä...
Minulla ei ole suosituskirjeitä.
Todistu ksia?
Ålä viitsi! Onhan sinulla ajokortti?
Kuule, en todella halua puhua tästä, sopiiko?
- Selvä. - En pyydä mitään, Ben.
Enkä minä.
Jeesus! Tuo on oikea...
Oletko kunnossa?
Joo, tulen olemaan.
Kuule. Aion kysyä vielä yhden asian, ainoan, jonka haluan tietää.
Onko sinulla nimi?
Sara Waters.
No... Sillä päästään alkuun.
TAMMEN LEPOKOTI
Hän puhui teistä ylistävästi, hoidon Iaadusta.
Lauran äiti oli hyvin onnellinen täällä.
No, se on aina mukava kuulla. Mekin nautimme hänen seurastaan.
Lauran poismeno oli niin äkillinen jajärkyttävä.
Olen yrittänyt puhua mahdollisimman monen sukulaisen ja ystävän kanssa.
Sitten ajattelin, että ehkä hänellä oli Iäheisiä, joita en tuntenut.
Ehkä he kävivät täällä hänen äitinsä Iuona.
Saattaisitte muistaa tai pitää kirjaa vieraista.
Tuota, pelkäänpä, ettemme pidä vieraista kirjaa.
- Ja Iensitte tänne, vain...? - Tuota, en.
Ajattelin, että Laura haluaisi, että hänet Iaskettaisiin Iepoon
äitinsä haudan viereen.
Hänen äitinsäkö on nukkunut pois myös?
Hänen äitinsä kuoli täällä, teidän hoidossanne, puoli vuotta sitten.
Puoli vuotta sitten vaimonne siirsi äitinsä pois tästä Iaitoksesta.
Hän oli vammautunut, kuten tiedätte, mutta muuten kohtuullisen terve.
Rouva Burney vain ilmestyi, maksoi Iaskun, ja haki äitinsä.
Sanoiko hän, minne hän aikoi viedä äitinsä?
No kotiin, tietysti. Asumaan teidän kanssanne.
- Hei. - Hei.
- Mitä sinä täällä teet? - Odottelen sua.
Miten menee? Mitä sun pitää tehdä?
Pinota. Arkistoida. Myöhästyneitä kirjoja.
- Sopiiko se sinulle? - Pidän siitä.
Kiitos, että autoit selvittämään tämän.
Näin sinut eilen kaupungissa. Menit Walgreensiin.
- Ai jaa? - Joo.
Huusin nimeäsi. Et edes räpäyttänyt silmää.
- Ehkä en kuullut sinua. - Nimesihän ei ole Sara Waters?
- Ehkä en kuullut sinua. - Kyllä sinä kuulit.
Katso, tiedän, että tämä on hullua.
Tuskin tunnen sinua, mutta...
minä pidän sinusta.
Todella. En vain...
En osaa tuntea tunteitani,
kun en edes tiedä nimeäsi.
Ihmiset eivät koskaan todella tunne toisiaan, Ben.
Ei asian niin tarvitse olla. Anna meille edes mahdollisuus.
- En voi. Olen pahoillani. - Mikä sinua pelottaa?
- Mikä miehiä oikein vaivaa? - Ålä viitsi.
Kuule, minun täytyy tietää.
Olemme joko rehellisiä toisillemme tai sitä ei tapahdu. Juttu päättyy tähän.
Eihän se ole edes alkanut.
Hillgroven hoitokoti.
- Saanko puhua Chloe Williamsin kanssa? - Kenet voin ilmoittaa?
- Olen perheystävä. - Hetki vain. Yhdistän.
Haloo?
Puhukaa Iujempaa. En kuule teitä.
- Haloo? - Minulla on ikävä, äiti.
Haloo?
En kuule. Onko siellä ketään?
- Rakastan sinua. Ja olen kunnossa. - Haloo?
Jane, Iinjalla ei ole ketään.
- Minulla on niin paljon kerrottavaa. - Sanoiko soittaja nimensä?
Nähdään pian.
- Ja missä hänet nähtiin viimeksi? - Hoitokodissa täällä Minneapolisissa.
- Eli yritit sieltä? - Hänet siirrettiin puoli vuotta sitten.
Vietiin muualle.
Mutta siinä kunnossa ei kovin kauas. Sanoisin korkeitaan kahden päivän ajomatka.
Voin panna kolme miestä asialle. Mutta se maksaa.
Hyvä.
Haluan, että tämä otetaan hyvin vakavasti.
Ja jos hänet Iöydetään, $10.000 bonus Iöytäjälle, käteisenä.
Ja toinen kymmenen sinulle.
Anteeksi.
- Hei! - Hei.
Yksi pikkutyttö oli hulluna hattaraan.
- Joo, näin hänet. Hän oli kaunis. - Ja tietää sen myös.
Hyvä nähdä sinua.
- Joo, niin sinuakin. - Tuntuu vähän kummalta se viime kerta.
- Unohdetaanko se, joohan? - Selvä.
- Rintamaita, vai mitä? - Oletko aina asunut täällä?
En, asuin New Yorkissa pari vuotta. Yritin olla näyttelijä.
En päässyt Broadwaytä sen Iähemmäksi kuin hoitamaan Sardi'sin baaria.
Joskus tuntuu että epäonnistuin, kun palasin tänne,
mutta toisinaan minusta tuntuu, että se oli fiksuin siirto,jonka tein.
Tiedätkö miksi tulin tänne?
Ollakseni Iähellä äitiäni.
Hän halvaantui osittain kolme vuotta sitten. En pystynyt hoitamaan häntä.
- Miten hän jaksaa nyt? - En tiedä. En ole nähnyt häntä.
En ole käynyt siellä vielä.
- Mikset? - En ole varma, onko se turvallista.
- Sara? - Ben?
Joo, minä täällä.
- Anteeksi. Säikäytinkö sinut? - Olen vain vähän hermona.
- Kuule, haluan, että tulet mukaan. - Mukaan minne?
Ben, missä sinä olet?
Siitä vain. Hyppää kyytiin.
El.
Ben, Iopeta.
Ben, ei. Lopeta, ole kiltti. En voi. En voi. Se ei ole oikein.
Lopeta! Lopeta! Lopeta!
Olen pahoillani.
Sara...
Luoja, mitä hän teki sinulle?
Ole kiltti ja mene. Ole kiltti.
Sara, älä.
Ole kiltti. Voi Luoja, Ben, ole kiltti. Anteeksi, mutta sinun on mentävä.
Se on totta, mitä sanoit.
Minulla oli aviomies.
Ja hän satutti minua.
- Minua kai vain pelottaa kovasti. - Mikä?
Etten saa elämääni enää ikinä kokoon.
Nyt vain tuntuu siltä.
Jonain päivänä saatat yllättää itsesi.
Olen iloinen, että olet täällä.
Niin minäkin.
- Liikkumatta. - Minä olen Iiikkumatta.
- Suusi. Pidä se kiinni. - No kun se kutiaa.
- No niin. Ota kiinni tämän etuosasta. - Tästäkö?
Joo.
Ben, se näyttää hienolta.
- Åitisikään ei tunnistaisi sinua. - Åitini kyllä tunnistaa minut.
Voinko auttaa, herra?
- Joo, etsin käymälää, rouva. - Se on aivan tuossa kulman takana.
Jane? Sinäkö siellä, Jane?
Laura, olet täällä!
Hei, äiti. Hei.
Näytät ihanalta.
Mitä...?
Se on naamio.
- Oletko sinä kunnossa? - Minäjätin hänet, äiti.
Elämästä tuli vain niin hirveää.
Mutta olen nyt aivan kunnossa, ja me pärjäämme kyllä.
Näytät niin kauniilta.
- Se on peruukki. - Etsiikö hän sinua?
Enpä usko.
- Mutta en ole varma. - Luoja! Mitä hän teki?
Sillä ei ole nyt väliä.
Pärjäätkö yksinäsi?
Joo, pärjään kyllä.
Sain töitä.
Tienaan omaa palkkaa, ja minulla on ystävä.
Mies.
Hän on mukava, äiti.
Hän opettaa näyttämötaidetta Cedar Fallsin opistossa.
Sinulla on ollut vaikeaa.
Kulta, kyllä sinä pärjäät.
Sisimmässäsi olet aina pärjännyt.
Martin eikä kukaan muukaan mies voi tehdä tai sanoa mitään, mikä veisi sen sinulta.
Sinulla on itsesi.
Kiitos, äiti.
Anteeksi. Voisittekohan auttaa minua.
Voin yrittää.
Nuorempi siskoni oli ennen työssä huoneen 14 asukkaan Iuona.
Hän on palaamassa seudulle ja tiedän, että hän haluaa käydä rouva Williamsin Iuona.
Ja haluaisitte jättää hänelle viestin?
Tuota, asia on niin,
että siskoni meni naimisiin, eikä suku hyväksynyt sitä, jajouduimme erillemme.
Olin väärässä, kun annoin sen tapahtua.
Jos hän tietää, että olen täällä, hän ei suostu tapaamaan tai puhumaan.
Haluan yllättää hänet.
Tarvitsen jonkun kertomaan minulle, että hän on täällä.
Jonkun, jonka haltuun voin uskoa salaisuuden.
Tässä on nimeni ja motellin numero.
Se merkitsisi minulle tosi paljon.
Olisin mielelläni avuksi.
Kiitos.
Jane?
- Åiti, kenen kanssa sinä puhuit? - En kai kenenkään.
Tässä Iääkkeesi. Ojenna kätesi.
Anteeksi, herra? Hetki vain.
Pitää mennä. Selvä. Joo. Soitan myöhemmin. Hei hei.
Kysyitte Chloe Williamsin vieraista.
No, puoleen vuoteen ei ketään, sitten yhtäkkiä tänään...
- Nuori nainen. - Ei. Nuori mies, pienet viikset.
Käveli juuri ulos tuosta ovesta.
- Näitkö hänet? - Luoja, se meni täydellisesti!
Hän näyttää kauniilta. Kukaan ei epäillyt mitään. Tunsin olevani turvassa.
Sinä olet turvassa. Olet.
Saanko auttaa illallisen kanssa? Se näyttää herkulliselta.
- Kuka sinä olet? - Nimeni on Darryl Walker, rouva.
Olen poliisi.
Onko minut pidätetty?
Ei, ei. Esittäisin vain kysymyksiä.
Aloitetaanko pihvistä?
Teillä kävi eilen vieras.
Kyllä, veljenpoikani. Hän on Wisconsinista.
Kiltti tyttö. Laura olisi ylpeä teistä.
Porkkanoita.
Meidän on tavoitettava hänet, rouva. Bostonin poliisi on soittanut meille.
Hänen aviomiehensä on seudulla. Luulemme, että hän tahtoo Ioukata häntä.
Jos Laura soittaa, pyytäkää häntä soittamaan poliisille...
Hän ei soita. Ei ennen sunnuntaina, hän sanoi.
Se on pitkä aika.
Hän on hullu mies.
Tiedän sen.
Hän on hyvin vaarallinen.
Auta meitä Iöytämään hänet, Chloe, Herran tähden.
- Meidän on varoitettava häntä. - En tiedä miten!
Ajattele! Ajattele.
Onko hän kenenkään kanssa?
Ehkä miehen? Jonkun, johon voimme ottaa yhteyttä.
Hän opettaa näyttämötaidetta.
- Missä? - Cedar Fallsin opistossa.
Kiitos, Chloe.
Auttakaa häntä.
Olkaa kiltti.
Chloe? Lääkkeiden ottoaika.
Ole hyvä, Chloe.
Ålä huoli.
Missä hän on? Ole hyvä äläkä pakota kysymään uudestaan.
- Minä en... En tiedä... - Vaimoni. Hän on vain Vaimoni.
- Eikö olekin hieno nussittava? - Olette erehtynyt henkilöstä.
Sepä olisi harmi. Minua inhottaa olla väärässä.
- Miksi? Miksi juuri minä? - Koska opetat näyttämötaidetta.
Voi, Jeesus! Luoja, puoli tusinaa...
- Sinä se olet. - En! Ette ymmärrä.
Asun toisen miehen kanssa.
Kysy keneltä vain!
Jos kerrot kellekään, jos kerrot poliisille,
sinä ja miesystäväsi...
Jää Iuokseni, Nina, kerjään sinulta, tai anna minun tulla mukaasi...
Selvä. Hyvä, hyvä. Tulkaapa alas hetkeksi.
Emme saa unohtaa sitä, että Treplev ei ole nähnyt Ninaa kahteen vuoteen,
joten kun he ovat samassa huoneessa, hän haluaa Ninan jäävän. Tiedättehän?
Nina, kirosin sinut. Vihasin sinua. Revin kaikki kirjeesi ja valokuvasi,
mutta joka minuutti olin tietoinen siitä, että sieluni on sitoutunut sinuun ikuisesti.
En voi koskaan Iakata rakastamasta sinua.
Siitä asti kun menetin sinut, elämäni on ollut kestämätöntä. Olen onneton.
Huudan nimeäsi, suutelen maata, jolla astelet.
Mihin katsonkin, näen kasvosi.
Olen yksin. Kenenkään kiintymys ei Iämmitä minua.
Olen yhtä kylmä, kuin jos asuisin tyrmässä,
ja mitä kirjoitankin, se on kuivaa, raskasta, synkkää.
Jää tänne, Nina, kerjään sinua,
tai anna minun tulla mukaasi.
- Oletko koskaan rakastanut ketään noin? - En.
CLAUDE POWELLIN SUPERKARNEVAALI
Anna minulle 20 minuuttia. Haluan vain siistiytyä.
- Voinko tuoda mitään? - Vain itsesi. Jajätä ystäväsi kotiin.
En viivy kauan.
Olen pahoillani. Oletko kunnossa?
Hyvästelen vanhoja haam uja, tiedäthän.
- Mitä sinä täällä teet? - Kaikki on valmiina.
- Tule. Pane vaatteet päälle. - Selvä.
Nähdään ulkona.
Haluatko tehdäjotain huomenna?
Joo, toki.
Minulla oli tosi kivaa tänä iltana.
Niin minullakin.
- Huomiseen. - Joo.
Ben.
Paskat!
Terve, prinsessa.
Onpa ihana nähdä sinut...
elossa.
Tämä on ensimmäinen kosketus pitkän eron jälkeen.
Oletko sinäkin ajatellut sitä?
Sara? Oletko siellä?
- Ei... - Minä tapan hänet.
- Kuuletko minua? - Hetki vain.
- Hei. - Hei.
Nyt on huomenna. 12.05. En malttanut odottaa.
- Ben, minua väsyttää. - Vieläkö haamut säikyttelevät?
- Ne ovat kaikkialla ympärilläni. - Entäjos tulisin sisään?
Nyt ei oikein sovi, onko selvä?
Myöhemmin sitten.
- Hyvää yötä, Sara. - Hyvää yötä.
Hänellä ei ole väliä. Hän ei ole mitään, Laura. Ei mitään.
Painu vittuun.
Mikä hänen nimensä on?
Ben.
Martin, hän...
Eihän hänellä ole mitään tekemistä kanssamme, prinsessa?
- Eihän? - Ei.
Muistathan kuherruskuukautemme. Sen illan, kun opetin sinut tanssimaan.
Et tietystikään ole unohtanut.
Sanoit, että ne olivat elämäsi onnellisimpia päiviä.
Muistatko tämän?
Tämä on sinun, Laura.
Me olemme yhtä. Tulemme aina olemaan yhtä.
Mikään ei pidä meitä erossa.
Martin...
Olen vaikuttunut.
Lopetetaanpa nyt kun olet vielä voitolla.
Tule Iuokseni, Martin. Kävele tänne päin.
Ilomielin.
- Se riittää. - Enpä usko.
Tässä tu ntuu oikealta.
Puhelin on tuossa.
Voisit soittaa poliisille.
Tiedän joka ajatuksesi, Laura. Mietit, voisivatko he suojella sinua.
Kuka tietää?
He voivat määrätä minut pysymään poissa oman vaimoni Iuota.
Mikään ei voi pitää minua poissa.
Rakastan sinua, Lau ra.
En voi elää ilman sinua.
Enkä anna sinun elää ilman minua.
Ajattele tarkasti.
- Saanko poliisille. Nopeasti. - Tämä on viimeinen tilaisuutesi.
- Tässä puhuu Sara Waters 408 Tremontista. - Käytä tilaisuutta.
Tulkaa nopeasti. Olen juuri tappanut tunkeilijan.
Luojag
Ben...
Suomenkielinen tekstitys: Visiontext Teppo Palosaari
FINNISH